Hva gjør du i Mali, Nathan?
Du skulle få troppeavtalen i havn.
Den er ikke i havn, så jeg antar at vi har et problem.
Harry og Leyla rekrutterte meg som tolk.
Dere er her for å stjele fra oss.
- Ledet de oppdraget? - Nei, lederen het Miller.
Hvorfor unnlate å si til foreldrene at han hjalp fire kolleger å flykte?
- Nei! - Kanskje de ikke flyktet.
Jeg kjenner folk som kan få oss ut herfra, men ingen må få vite det.
Presidenten signerer avtalen i morgen.
- Vi fant disse. - Selvsagt avlyttet de meg.
- Hjalp dere Miller og Jones nå? - Amanda Jones?
- Hun er her. - Harry...
Hva er det du gjør, Harry? Du må gi slipp på dette!
- Aicha er trygg, det er over! - Nei. Ikke for meg.
- På grunn av Amanda Jones? - Disse folka prøvde å få oss drept.
- Plager ikke det deg? - Nei.
Det hører fortiden til. Det er forbi.
Nei. Jeg inngikk ikke noen avtale med noen.
Akkurat, ja. Dette dreier seg om Max.
Skal du få oss drept for å bevise at du ikke er som faren din?
Drit og dra, Leyla. Du ghostet meg, for faen.
Så kommer du brasende tilbake, men det er jeg som må gi slipp?
Dette dreier seg ikke bare om Max, men alt. Du òg er del av dette.
Du sa at jeg krøp under en stein. Ja. Men jeg nekter å leve slik.
Takk.
- Skal du se meg vel av sted? - Clarke og Toumi dro ikke.
- De er utenfor Sissokos hjem. - Det er faen ikke mulig.
- Fortell henne at jeg er her. - Jeg ber deg igjen om å gå!
- La det være, Harry. - Hva gjør dere her?
- Amanda Jones er i Bamako. - Ha dere vekk herfra!
- Samarbeider hun med Miller? - Ring politiet.
Amanda Jones jobber ikke for CIA.
- Du får fem minutter. - Jones jobber hos, men ikke for CIA.
- Nå er jeg ikke med. - Hun jobber for selskapet KMPH.
Leverandører som tjener seg søkkrike på konfliktsoner.
Er Jones involvert i troppeavtalen, står KMPH bak den, ikke USA.
Vent nå litt. Hvordan vet de om KMPH?
Visste du dette?
Falt det deg ikke inn å fortelle meg det?
Syntes du ikke at dette var vesentlig info?
Jeg spurte deg om noe.
Det er noe du må få se.
Hva er dette for noe?
Martin Collins. Jeg er advokat hos Greenburg, Morgan and Squire.
Den eneste klienten min er William Kingsley-
- i Kingsley Merchant Proctor Hall, som er et entreprenørfirma-
- med underavdelinger innen forsvar og privat sikkerhet.
De tjente 40 milliarder dollar på Irak-krigen.
Etterpå ville de sikre seg at de store inntektene fortsatte.
Derfor får de etterretningen til å handle på deres vegne.
Hovedkontakten deres er Amanda Jones, -
- en seniorleder hos Central Intelligence Agency.
Det er mer.
Jeg inngikk en avtale med Max Easton, Harry Clarkes far.
Selvsagt gjorde du det.
Du beskytter familien hans, og han lar være å...
- ...frigi opptaket. - I grove trekk, ja.
Vi pratet jo om å få Clarke og Toumi frigitt.
Vi satt her i dette rommet.
Jeg sa at de ikke hadde noe å vinne her.
Det var hva jeg sa. Det var mine nøyaktige ord.
Og du satt der, og du sa ikke et jævla knyst!
- Trodde ikke de ville komme tilbake. - Nei, du bare håpet det.
Det er faen ikke det samme, Amanda!
Vi skal jo stå på samme side, for faen!
Hva skal vi gjøre med dem nå?
De kommer til å forkludre alt sammen.
Hva kommer du til å gjøre?
Jeg drar tilbake til D.C.
Så forteller jeg Kingsley om dette -
- og ser om han vet hva vi skal gjøre angående opptaket.
Kingsley vet om det. Kingsley vet om opptaket.
Ja, selvsagt gjør han det. Dette er faen ikke til å tro.
Er det noe mer du vil fortelle meg, Amanda Jones?
Jeg må vite hva som vil skje. Jeg nevnes ved navn, Nathan.
Jeg vet ikke hva som kommer til å skje... Amanda.
Men det vil neppe ende særlig godt for deg.
Få tak i dem. Jeg bryr meg ikke om hvordan, men få tak i dem.
Så gjør du ingenting med dem, til du hører fra meg. Forstått?
De gir våpen til al-Moctar og destabiliserer regionen, -
- så USA må komme og rydde opp. Slik tjener de penger.
- Fortell president Diabaté dette. - Han svarer ikke når jeg ringer.
Og alt dere har, er en konspirasjonsteori.
- Vi må knytte KMPH til al-Moctar. - Ja vel, ja.
- Kom Miller tilbake til leiren? - Nei.
- Så du hvem som leverte våpnene? - Nei.
Jeg oversatte for dem, men hadde bind for øynene.
Amerikanske soldater utenfor vil pågripe dere for barangrepet.
- Hva?! - Dette blir bare bedre.
- Jeg har en bil. Dra via bakdøra. - Vi stikker.
- Hvor skal du, Aicha? - Seydou og Sonata.
Vi kan ikke ta dem med oss.
Vi må dra. Ta på deg skoene. Kom igjen, du må våkne.
- Vi kan ikke ta dem med. - De er trygge her.
De tar seg inn. Skynd dere!
Vi må dra, Aicha!
Du må være sterk.
- Lykke til. - Kjør, kjør!
De kjører østover i en svart stasjonsvogn.
Helsike!
Flytt dere!
Ser dere de amerikanerne?
De har mobiltelefoner. De gir dem bort.
- De slipper unna! - Skal vi skyte en masse barn?
MALI-ØRKENEN FOR TO ÅR SIDEN
Gå ditover.
Gå ditover, nå!
Adam McKay. Vi skal få dere trygt til Bamako.
Nathan Miller. George White, Leyla Toumi og Harry Clarke.
- Jeg trodde dere var fem stykker. - Vi mistet én.
Akkurat. Vi må stikke. Dere er et lukrativt mål.
Vi kan dra og hente henne.
- Unnskyld? - Tolken vår. Hun ble etterlatt.
Nå har vi nok folk. Det er ingen grunn til å la være.
Jeg risikerer ikke liv for et turbanhode.
- Hva faen sa du? - Det hørte du godt.
- Dra til helvete! - Ro ned.
Tolken er irrelevant! Hun der bør du sette i bånd.
- Vær så snill. - Leyla...
Vi har ikke noe valg. Nå drar vi.
Kom.
Vi tilbringer natten her. Dere flyr hjem i morgen tidlig.
Stig på. Føl dere som hjemme. Det er masse øl i kjøleskapet.
Jeg vet at ting ikke gikk som planlagt der ute.
Jeg vet hvordan dere har det.
- Jeg har det på samme vis. - Jaså?
Tror du at dette var enkelt for meg?
Jeg måtte ta et valg, Leyla.
Jeg valgte å få oss hjem.
Løsepengene...
...var nødhjelpsmidler... som skulle gått annensteds.
Det må aldri noensinne bli kjent.
Vi skal si at vi flyktet, -
- og at Isaac Turner tragisk nok ble skutt under flukten.
Er vi enige?
- Harry? - Greit.
Leyla... Er vi enige?
- Ja. - Takk.
La oss være alene.
Liker du ikke maten?
Hvor lenge vil du holde meg her?
Til jeg ikke lenger har bruk for deg.
Vær så snill. La meg gå.
Jeg har en bror og søster. Vær så snill.
Spis.
Hvordan går det med deg?
Da jeg møtte ham, var han praktikant.
Isaac... Han ville forandre verden.
Han hadde så mye glød.
Jeg husker ikke når sist jeg hadde en slik glød.
Det var vel derfor jeg likte ham.
Han påminnet meg om det jeg selv har mistet.
Skål for Isaac.
- Dette vil virke ufølsomt... - Arbeidet må fortsette. Jeg forstår.
Hva syntes du om al-Moctar?
Han er målbevisst, og han er intelligent.
Og han nyter lojalitet.
Men han støtter ikke Ancar Dine eller al-Qaida.
- Han vil ikke ha noen islamsk stat. - Han kan utrette mye med støtte.
Han kan gå løs på opprørerne eller forstyrre dem iallfall.
Vår fiendes fiende.
Selv om han skjøt Isaac i hodet.
- Jeg vet at det føles ille. - Jeg vet hvordan verden fungerer.
Kjenner du noen her som kan hjelpe oss å skaffe ham utstyr?
Jeg kan introdusere deg for noen, ja.
Takk.
Ja?
- Hei. - Sjekker du at det går bra med meg?
Ja, det gjør jeg.
- Jeg dør etter en god bok. - Der kan jeg ikke hjelpe deg.
Hva kan du hjelpe meg med da?
- Unnskyld. Det var... - Nei, jeg forstår deg.
Jeg har opplevd mye dritt.
Vanligvis stuer jeg det vekk, låser det inne og går videre.
Det er slik jeg takler det.
Nå klarer jeg ikke å slutte å tenke på henne. Aicha.
Vi skulle aldri trukket henne inn.
- Vi kunne ikke vite dette. - Kanskje ikke.
Men dette er vårt ansvar.
- Du skal få hvile deg. - Ja...
Bli.
Jeg orker ingen andres selskap.
Og jeg vil ikke være alene.
- George. Altfor lenge siden sist. - Ja, det er det.
Dette er Nathan Miller.
- Mr. Lotz. - Du må gjerne kalle meg Dan.
Stig på. Jeg har nettopp åpnet en heller robust Malbec.
God morgen.
- God morgen. - Jeg bør vel gå.
- Ja. - Ja...
Vel, da... Da ses vi der ute.
Ja.
God morgen, Adam.
Din heldige jævel. Hvordan fikk du det til?
Du er visst fåmælt, du. Men du vet å få ting i boks.
Jeg kunne faktisk hatt bruk for en kar som deg.
Det er ikke noe dumt liv. Kemneren får ingenting.
- Takk, men det er ikke noe for meg. - Akkurat.
Om du ombestemmer deg, vet du hvor du finner meg.
Kom.
- Seydou. - Aicha!
- Du førte dem hit. - Aicha! Aicha!
- Hvorfor førte du dem hit? - Du sa at du savnet dem.
Nå har du ingen grunn til å dra.
De vil ha det bra, så lenge du gjør jobben din.
Kom.
Jeg hører at du har penger å bli av med.
- Flyvåpenet er problemet mitt. - Det kan jeg hjelpe deg med.
Enkle å bære og bruke. FIM-92.
Avfyres av én person, -
- gjennomsnittlig hastighet er 2600 km/t.
Den kan finne mål opptil 4800 meter unna.
Én slik vil koste deg 100000 amerikanske dollar.
Men vil du handle mange, kan vi forhandle om rabatt.
RAF BRIZE NORTON STORBRITANNIA
Da drar jeg. Jeg flyr rutefly til D.C.
Takk, til dere alle sammen.
- George. Vi snakkes snart. - Ja. Ha en god reise.
Ta deg litt fri. Det er det minste du fortjener.
- Takk, sir. - Begge to.
Jeg har ett råd: Ikke velt dere i det vonde.
Nei.
- Hva vil du gjøre nå? - Si det. Drikke.
Kanskje vi kan...?
- Det er neppe noen god idé. - Nei, neppe.
- Vi skal jo jobbe sammen. - Ja, du har rett.
- Vi ses på neste oppdrag. - Ja, vi ses.
WASHINGTON D.C. FOR TO ÅR SIDEN
William.
- Du ser jævlig ut. - Jeg kom rett fra flyplassen.
- Det forklarer apen. - Dulles Lufthavn. USAs beste butikk.
- Den er til Katie. - Ja, den er neppe til kona di.
Takk, Nathan. Jeg sier det ikke ofte nok.
Jeg kan bare forestille meg hvordan det var.
Det er del av servicen. Men det er fint å bli satt pris på.
Takk, William, for at du hjalp til.
Jeg vet at det var mye penger.
Tenk på det som en investering.
Tror du at George White kan vise seg å være nyttig?
- Vi skal bearbeide ham. - Og hva med al-Moctar?
Jeg tror at han er nøyaktig det vi ser etter.
- Har vi støtte på plass? - White presenterte meg for Dan Lotz.
Han har gode forbindelser. Han nevnte raskt Joseph Damba:
- Samferdselsministeren. - Det er jo et beleilig tospann.
Det å få våpnene inn i landet og til al-Moctar blir null problem.
Du har forvandlet nederlag til seier.
Ved skjegget på den lille, søte haken min.
Takk.
- Katie-skatten min! - Pappa!
- Det er så fint å se deg.
- Jeg har savnet deg masse. - Jeg har savnet deg òg.
Vent, det er noe galt med skulderen min. Kan du se...?
- Takk, hun er kjempefin. - Vær så god.
- Hei. Du ringte ikke. - Jeg ville overraske dere.
- Vi visste ikke at du kom. - Det gjorde ikke jeg heller.
- Hvordan var turen din? - Som vanlig.
- Du virker utslitt. Kaffen står på. - Ja takk.
- Jeg skjenker i. - Perfekt. Takk.
- Har du drukket? - Jeg tok et glass med William.
- Så du dro ikke rett hjem. - Her er kaffen din, pappa.
- Er den fortsatt USAs beste? - Den bør være det.
Vi får jo se.
Ja, det er den.
- Jeg har en idé. - Hva da?
Hva om vi alle spiser ute i kveld?
Jeg må på en innsamling. To nye investorer venter en sjarmoffensiv.
Du er jo den mest sjarmerende jeg vet om. Gratulerer.
Hva med deg? Vil du på date med meg?
Gjerne, men jeg skal på overnatting hos Emily.
Vi visste ikke at du kom.
- Jeg kan avlyse. - Nei. Dette er viktig for deg.
- Vi kan ta det en annen gang. - Greit.
- Du bør drikke opp kaffen din. - Ja, jeg skal drikke den.
Mamma, når kjører du meg til Em?
Vi kan dra snart, om du vil. Er du klar?
DULLES LUFTHAVN WASHINGTON D.C. - NÅTID
- Hvordan var turen din? - London er grått og ugjestmildt.
- Vil du ha en kaffe? - Tredobbel. Jeg er avhengig.
En espresso, takk. Tredobbel.
- Vet du hvem som fikk Miller fri? - Ikke ennå.
Men det var ikke første gang al-Moctar tok gisler.
Det må finnes pengespor og kontooverføringer.
Takk.
Husker du Jacob Hirsch? Jobber ikke han med sporing av terrormidler nå?
- Skal jeg ordne et møte med ham? - Ja.
Men ikke på kontoret. Vi tar dette hjemme.
- Vi leter fortsatt. - Jeg hadde håpet på bedre nyheter.
De dro nordover. Har du snakket med Kingsley?
Det eneste du skal bry deg om, er å finne Clarke og Toumi.
De første troppene er nå i Bamako, i tråd med den nye hjelpeavtalen.
Hun kommer straks.
- Jacob. - Senator.
- Tusen takk for at du kom. - Ikke noe problem.
- Kaffe? - Ja takk.
Vi har fulgt med på al-Moctar siden 2012.
- Er han knyttet til terrormidler? - Ikke direkte.
Han drev litt med kidnapping og løsepenger.
Hele regionen, Nord-Mali og østover inn i Niger, -
- er et bortførings-Disneyland.
Private forsikringsselskap har utbetalt enorme summer.
- Har du noe på ham? - Ja visst.
Den siste sporingen av al-Moctar ga oss en drøss med kontonumre.
- Har vi Clarke og Toumi? - Ikke ennå. Men vi skal finne dem.
- Nate? - Jeg er fremme hos Kingsley nå.
Tar du over, Bobby?
- Kommet for entrecoten, Nathan? - Mr. Weaver.
Jeg jobber hardt for å skille skarpt mellom det private og jobb.
Må de to blandes, forventer jeg i det minste en telefon først.
Jeg kunne ikke ta risken, sir.
- Altså har vi et alvorlig problem. - Ja.
Du har Kingsley til situasjoner som dette.
Jeg er redd han er problemet, sir.
Dette er den lange armen til KMPH og andre som dem.
Regjeringer kommer og går. Disse folkene består for evig.
De avgjør hvem som skal bombes, hvor man skal invadere.
De bygger dronene og missilene som ødelegger hjem og fabrikker.
Så får de kontrakter på å bygge alt sammen opp igjen.
Penger ut av kaos og krig mot terror.
Evigvarende krig.
Herregud. Hvordan faen skjedde dette?
Jeg vet ikke.
Jones og Kingsley holdt dette for seg selv.
Kingsley sa at vi hadde mistet seniorkontakten vår i Irans regime, -
- og at det var derfor Teheran ble lagt på is. Jeg trodde på ham.
Jeg har stolt på Kingsley i 20 år.
Og han har levert varene, hver eneste gang.
Clarke og Toumi er en trussel mot Mali-operasjonen.
- Så ta dere av dem. - Gjør vi det...
...kan Harry Clarkes far offentliggjøre opptaket.
For et jævla rot.
- Vi må ta oss av dette. - Hvordan da?
Vi kutter alle bånd til Kingsley.
KMPH kan ikke lenger ta seg av operasjonen i Mali.
Det selskapet...
Uansett hvordan dette går, er det ren gift for oss.
Hvordan vet du at jeg ikke vil ringe Kingsley -
- og fortelle ham om visitten din hit?
Det gjør jeg ikke.
Vi har totalt 50 mill. som går til en mulig al-Moctar-konto.
33 utbetalinger av ulik størrelse ble godkjent da Miller ble frigitt.
De gikk via 19 skallselskaper -
- og så til denne kontoen, om den er al-Moctars, da.
Men han mottok 50 millioner, skjønt fra flere kilder?
Det er ikke uvanlig. Oftest havner pengene hos våpenhandlere -
- via dunkle selskaper som driver med "import/eksport".
- Det snodige her er detaljene. - På hvilken måte?
En av de første utbetalingene kom fra et selskap i Virginia.
- Hva driver de handel med? - Død.
- Sikker på at vi er på rett sted? - Ja.
GRAVFERDSBYRÅ
STENGT
Endelig fant vi kilden til løsepengene.
- Og så er det denne forretningen? - Det rimer ikke.
Da drar vi hjem.
Jeg er hjemme.
Gina? Kjære?
Jeg kunne drept for et glass...
Hva er i veien?
Gina?
Jeg er suspendert. Jeg ble eskortert vekk fra campus.
Det var så ydmykende.
- Men hvorfor det? - Jeg er anklaget for å ha...
...for å ha trakassert en av studentene mine.
De vil ikke si hvem.
- Det er pisspreik! - Jeg vet det.
Kom hit. Så, så...
MALI-ØRKENEN - NÅTID
Vi stanser her et sted og får oss noe å spise.
Ja, dette duger.
Jeg går og finner noe mat til oss. Greit?
- Hvor skal vi? - Finne mat.
Jeg mente etter det.
Vi kjører videre og inn i Mauritania eller Senegal, alt ettersom.
Og deretter?
Du har ingen plan.
- Du kjørte oss ut hit på måfå. - Og det har holdt oss i live!
- Du kunne godt hjulpet til litt. - Med å gå løs på Jones og KMPH?
Med å gjøre sannheten kjent? Vil det være nok, da?
LONDON - FOR TO ÅR SIDEN
Ja.
Sir.
- Detaljene, til Isaacs foreldre. - Takk.
- Jeg kan få noen andre til å dra. - Nei. Jeg skal ta meg av det selv.
Vi er takknemlige for patriotismen og tjenesten hans, -
- for det han ofret for nasjonen. Vit at han døde ikke forgjeves.
Onkelen min døde i Falklandskrigen, Mr. White.
Bestevennen til faren min døde i den første Irak-krigen.
Forloveren min døde i den andre.
Og for hva da? Ingenting endrer seg.
Jeg vil ikke høre tomme ord fra deg.
Det jeg vil vite, er: Hvordan døde sønnen min?
Du skylder oss såpass.
Isaac ble henrettet.
Han ble skutt i bakhodet etter et mislykket fluktforsøk.
Takk.
Jeg har aldri funnet svar på bunnen av et glass.
Det kommer an på hvor grundig man leter.
Du må gjerne bli med på letingen.
Kan jeg få to til, er du snill?
Hvordan gikk det hos Turners foreldre?
Det var tøft.
Takk.
De politiske herrene våre forstår ikke hva vi gjennomgår.
De fortjener oss ikke.
Og de fortjente iallfall ikke Isaac Turner.
Stort sett tror jeg de gir faen.
Det har du så rett i.
- Hei. - Jeg møtte nettopp George White.
- Er han om bord? - Vi kan si at han er på glid.
Jeg får en annen telefon her. Kjempebra jobbet, Amanda.
- Dan. Hvordan gikk det? - Bra. Veldig bra.
- Fikk han 92-missilene? - Han kunne ikke få mange nok.
- Som en unge på julaften. - Jøss.
Ja, da er vi i gang. Vi snakkes snart.
- Hei. - Du ser helt nydelig ut.
Takk. Har du sett nøklene mine? Der er de jo.
Jeg er sent ute. Ikke sitt oppe og vent.
Det skal jeg ikke gjøre.
- Hva er det? - Ingenting.
Ikke gjør dette, Nate. Ikke nå.
Hva da? Hva er det jeg gjør?
- Du gir alltid meg skylden. - Jaså, Nicole?
Du kommer hjem uten forvarsel og venter en overøsende velkomst...
Litt ømhet hadde gjort seg. Denne uka var tøff.
Det vet ikke jeg noe om. Du bor jo ikke her engang.
Hva mener du? Jo, det gjør jeg. Jeg sover her.
- Klærne mine og livet mitt er her... - Dette er et hotell for deg.
Du sjekker inn og ut uten å si hvor du drar, og vi må tilpasse oss.
Det tar livet av oss, men vi har lært å klare oss uten deg.
- Jeg ante ikke at du følte det slik. - Hvordan kan du unngå å vite det?
- Jeg orker ikke dette. - Greit.
- Vi prater om det senere. - Nei.
Dette... Du og jeg...
Det fungerer ikke. Ikke nå lenger.
- Ikke si slikt... - Jeg må dra.
Nicole.
MALI-ØRKENEN - NÅTID
Faen!
Jeg har rotet til alt sammen. Jeg er lei for det.
- Skal vi åpne ild? - Ordren er å pågripe dem.
Hva er det for noe?
Hva skal vi gjøre?
Målet stanset. Opprørsbiler forut. Ber om umiddelbar støtte.
Jeg går ikke ut dit uten forsterkninger.
Hva skal vi gjøre, Harry?
Nei, nei, nei... Hør på meg, Harry.
Harry? Harry!
- Hva gjør han? - Er han helt sprø?
Hva er det han gjør?
Tekst: Petter Røen www.sdimedia.com